PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tohle jsem já.
Johanna.
Je mi 30 a jsem sama.
Je první adventní neděle a celá rodina se sešla u našich.
Máma mě usadila na konec stolu mezi bráchova dvojčata.
Řekla mi: „S dětmi ti to jde.“
Myslí tím ale, že s dospělými budu sedět, teprve až si najdu přítele.
A v tom je ten problém.
Já se totiž mám dobře, ale...
Při rozhovorech s kamarády a rodinou se cítím mimo.
Většinou se řeší partneři, děti, rande, sex, kolika,
orgasmy, prsy, z nichž crčí mléko, že na nic není čas apod.
Tak jsem si začala říkat,
hluboko uvnitř se ptát,
co to vlastně doopravdy chci.
Skoro to už ani nevím, když mi všichni pořád vysvětlují, jak mám žít.
Vím jen, že na Štědrý den mezi dvojčaty sedět nechci.
Mozek mi teď úplně kolabuje a chystám se říct něco,
co hluboce zasáhne jak mě, tak několik dalších lidí.
Mám přítele.
Prosím?
Vážně?
Ano, mám přítele.
- Do háje! - Mortene, prosím tě...
Gratulujeme.
A tak jsem si pod sebou řezala větev.
Aby to všechno začalo dávat smysl, musíme to ale vzít od začátku.
Ode dne, kdy ten příběh začíná,
od 1. prosince.
- Dobrý den. - Dobrý.
Vzala bych si čtyři ty zelené.
Ano.
Šest modrých a šest fialových.
Dobře. To si skoro zasloužíte slevu.
Nevezmete si i stírací los? Je tam šance na zvláštní vánoční dárek.
Co dostanu, když vyhraju? Další vlnu?
Ne.
Hlavní cena je výlet pro dva na Kanárské ostrovy.
Druhá cena je pobyt v hotelu Sætra Spa pro dva.
A třetí cena...
zamilovaná chňapka.
Dají se tam dát dvě ruce.
Můžete se s přítelem zahřívat.
Dobrý den.
Vezmu si to vánoční pyžamo z výlohy.
Jistě, ta jdou na odbyt. Vteřinku...
Tak, tady prosím.
Moment, tam jsou dvě?
Můžu si vzít jen jedno?
To bohužel nejde, jsou buď po dvou, nebo v rodinném balení.
Ale já ho chci jen pro sebe.
Po jednom se bohužel nevyrábí.
- Ne... - Ne.
- Tak si vezmu pár. - Výborně.
Ahoj, Johanno. Musíš jít se mnou.
Henrik tě potřebuje. Vrátila se paní Nergaardová.
- Měla jsem pauzu dvě minuty. - Promiň.
- Nějací kořeni? - Co?
Byla jsi na Lovematch, ne?
- Ne, hrála jsem tetris. - Jaký tetris?
Při tetrisu chlapa nenajdeš.
Ne.
Ahoj, to je fajn, že jsi tu.
- Vysvětlila bys Toně... - Trině.
Trina Nergaardová.
Trině... Promiňte. Hrozně zapomínám jména.
Zdravím, paní Nergaardová. Tak jste zase zpátky.
Ano, Bůh mi pomáhej.
Trina každopádně potřebuje CT,
abychom jí zkontrolovali plíce.
Má CHOPN.
Jak víte, přímá léčba na to není,
vynasnažíme se vám ale zlepšit kvalitu života.
Na kvalitu života já seru.
Je mi 100 let!
Rozhodně ale musíte přestat kouřit.
Přestat kouřit?
Je mi 85 let. Zbláznil jste se?
Henriku, počkej...
Omluvte mě.
- Četl jsi její výsledky? - Ano.
Na co tedy CT?
Mohla by to být polychondritida...
Platí, že za tebe mám vzít pondělní směnu?
- Ano. Šlo by to? - Jasně, není problém.
- Ahoj. - Čau.
- Sluší ti to. - Děkuju.
- Tak na obědě. - Jasně, možná.
Hele, já tu pacientku znám.
Byla tu už tak desetkrát, vyšetři jí plíce.
Možná má stridor.
Potřebuje bronchoskopii.
CT to jen zhorší.
Tak ukažte.
Promiňte, možná to bude studené.
Tak to ne.
Podle mě to není CHOPN.
Zakašlete, prosím.
Bronchoskopii nepotřebuju. Potřebuju jen cigaretu.
Jo, jasně.
No?
No, ehm...
Nechám tě zařídit tu bronchoskopii.
Jasně.
Díky, Johanno.
Vážně ti to sluší.
Děkuju.
- Tak asi na obědě? - Jo, asi.
- Jste mnohem chytřejší než on. - Jo.
Ale vypadá docela dobře, ne?
- Henrik? - Je sexy.
Nepozvete ho na rande?
Ne, vy ho pozvěte.
To nejde. Já jsem na mnohem mladší.
- Ne! Nechte toho. - Ale ano.
Hele,
je hezký, nebo ne?
- To je Lovematch? - Jo.
Neztrácej čas. Já už to zkoušela. Nada.
Poslouchejte, prosím.
Ohledně vánočních směn...
Ingo? Odlož ten telefon.
- Prosím. - Jistě.
Potřebuji seznam sester, které by pokryly Štědrý večer.
Kolik z vás plánuje slavit s partnery a/nebo dětmi?
Škrtla byste i mě?
Za chvilku budeš mít slovo.
- Ano, prosím? - Jedu domů do Švédska.
- Škrtla byste i mě? - Ano, v pořádku.
Johanno?
Štědrý večer? Obě směny?
Dobře.
Takže si píšu.
A děkuji.
Takový je osud svobodných a bezdětných, postavit se za všechny ty,
kdo se cpou vánočními jídly
a rozbalují si dárky.
To je vše.
Tak tu asi budeme spolu.
V práci. Na Štědrý den.
Ty a já budeme pracovat.
Jeden doktor. Dvě oddělení. Já.
Jo. Prima.
Ahoj!
- Čau! - Ahoj!
Ahoj.
Řepa? Jsi zase v tom?
- Ano. - Ty jsi to nevěděla?
- Ne. Vážně? - Ano.
Bože můj!
Gratuluju.
- Gratuluju, Larsi! - Děkuju.
Bezva!
No...
dobrá práce.
- Jak je to dlouho? - Jsem teprve v 11. týdnu.
Ale těšíme se, viď? Bude z tebe velká ségra.
- Nepořídíme si ještě třetí? - Proč? Máme dvě skvělé děti.
Tak to právě myslím.
Je to kouzelné, když cítíš, jak v tobě někdo roste.
- To ano, ale mimino tě vyčerpá. - Ale stojí to za to.
Ty máš kliku, Johanno. Ráno se můžeš vyspat.
Já pracuji přesčasy, taky jsem dost vyčerpaná.
Mít děti přináší úplně novou úroveň vyčerpanosti.
- Únava je prostě únava. - Ne!
Je to opravdu jiná únava, když čtyřikrát za noc
vstáváš kvůli kojení.
A ty plenky! Nevím, jestli zvládnu další děti.
Já si v práci s plenkami taky užiju.
Jak to v práci jde?
No...
Bože můj!
Sakra! To je Christian.
- Ahoj, Christiane. - Ahoj!
Dlouho jsme se neviděli.
- Ahoj. - Rád vás vidím.
Ahoj, všichni.
Čau!
- Vidím, že se máte dobře. - To jo. Jak se máš ty?
U mě dobré. Takovou potvůrku máme jen jednu.
- Vážně? Gratulujeme. - Díky. Ale jsem utahaný, hrozně...
- Prvních pár měsíců je drsných. - Není to tak zlé. To zvládneš.
Vidím, jaké máš pytle pod očima.
Můžu si vzít kousek sýra? Umírám hlady.
- A jak se má... - Johanna?
- Ta se má skvěle. - Jo, chodí s jedním doktorem.
- Doktorem? - Modelem!
Je lékař a zároveň dělá modeling.
Ty jo.
To jsem nevěděl.
Tak ji pozdravujte.
- Musím běžet. Rád jsem vás viděl. - My taky. Měj se.
Bože...
- Rozešli jste se před dvěma lety? - Třemi.
- Řepu? - Ne, díky.
- Víno? - Ano, prosím.
Ještě.
Na zdraví.
Doktor a model?
Co to sakra...?
- Ahoj. - Ahoj.
- Co tu dělá tolik světýlek? - No...
No... Je to... takové jiné.
Nepřijde ti to trochu laciné?
Myslíš? Ne, bude to krása.
Sousedi mi to nevyfouknou.
- Nevěděla jsem, že Reinertsen zdobí. - Reinertsen ne.
- Co? - Reinertsen je pryč.
Paní Reinertsenová má nového.
Jacka Crawforda, Američana z Texasu.
Bože. Chudák Reinertsen.
Jo. Tohle si nezasloužil.
- To je srnec? - Sob.
- Vypadá jako srnec. - Na krabici bylo „sob“.
- Ostatní už tu jsou? - Jo, běž dovnitř.
Já to jen zapojím.
Jasně.
- Ahoj! - Ahoj!
Ahoj, ségra.
- Veselý advent. - Tady jste, padouchové!
- Co si dáme, Adame? - Železo, Terezo.
- Ahoj, Johanno! Ráda tě vidím. - Ahoj.
- Jsi utahaná? - Jo. Ne, jsem v pohodě.
- Bezva, tak se najíme. Čekáme na tebe. - Jo, dobře.
- Ahoj, Johanno! - Jak to jde?
- Ahoj! - Jak je, Morty?
- Perfektně. Co ty? - Taky, taky.
Jen všechny pozdravím.
- Ahoj. - Ahoj.
Dlouho jsme se neviděly. Sluší ti to.
To říká ta pravá, když vypadáš tak skvěle po dvojčatech.
- Myslela jsem, že děti nechceš. - Hej, dejte je sem!
- Nějaké novinky, Johanno? - Novinky?
V osobní oblasti?
- Mami! - Promiň, jsem jen zvědavá.
Došla bys pro tátu?
- Prosím? - Jasně.
- Tati, večeře je na stole. - Vteřinu.
Tore!
Už to máš hotové, Tore?
Tore!
Konečně.
Dobrá práce.
- Mortene, můžeš nalít přípitek. - Jo.
Ne. Johanno, tady sedí Ayaz a Anton.
Sedla by sis k dvojčatům? Moc ti to s nimi jde.
Kdy budeme mít stromeček, mami?
To počká, ještě je brzy.
Když uschne, padá z něj jehličí.
- Koupíte zase smrk? - Ne, uvažuju nad borovicí.
Ne. Borovici ne.
Borovici nekoupíme. Že ne, Mortene?
Co? Ne. Tedy... Já nevím.
- Co kupujete k vám, Sunnivo? - Myslím, že jedli.
- Ty hodně opadávají. - To bych neřekla.
- Co myslíš, Mortene? - Ne... vím.
Ale kdy budeme mít stromeček my?
Kolem 17. prosince.
Pracuješ ten den?
Budu si muset vzít dovolenou. Kupování stromečku je tradice.
A na Vánoce tu budeš.
Na Štědrý den musím pracovat.
- Už zase? - Jako minulý rok. A předminulý.
Měla bys začít upřednostňovat rodinu, Johanno.
Já přece pracovat nechci,
ale ostatní mají děti, tak těch pár z nás, co je nemáme...,
dostaneme vánoční službu.
- Mohla jsi odmítnout. - Nebo se s někým vyměnit.
Takhle to nechodí.
Nebo si promluv se šéfkou. Chová se k tobě hrozně.
No, je to moje šéfka.
Nebo by ses mohla vdát a mít děti. Máš už po třicítce.
Jak se má vlastně Christian?
Tak vám to spolu slušelo. Byla jsem si jistá, že k sobě patříte.
Mami, rozešli jsme se skoro před třemi lety.
A já viděl na Facebooku, že je ženatý a má děti.
- Vážně? - Jo.
- Opravdu? - Ano.
Aha. Tak to má dobré.
Byl tak úžasný.
Při každé návštěvě mi donesl květiny.
Johanno, s ním jsi to měla vážně dobré.
- Mohla sis ho vzít ty. - No tak.
Jen říkám, že byl skvělý.
- To on se... - Najdeš někoho jiného.
Moc pracuješ.
Dej šanci lásce. Život je víc než práce.
- Je to tak, Mortene? - Rozhodně.
Jen chci, aby sis někoho našla a přestala být tak osamělá.
Já nejsem osamělá.
Mám jednoho kolegu, co je sám.
- Vážně? - Myslím, že byste si rozuměli.
Má takovou tu alergii na slunce. Jak se tomu říká?
- Je albín? - Albín, to je ono.
A přišel jako dítě při nehodě s pilou o pár prstů.
Ale je skvělý.
Mám přítele.
No do prdele.
Ty jo.
- Prosím? - Vážně?
- Ano. - No do háje!
- Mortene, prosím tě... - Gratulujeme!
Je to doktor?
Ne...
- Pozvi ho k nám. - Na to je trochu brzy.
- Můžeš ho přivést na Vánoce. - Ano, prosím!
- To ti dají volno na Štědrý den. - Nemůžu si prohodit směny jen proto, že...
Připravím vám místo u stolu.
Jen si přehoď směny. To zvládneš, Johanno.
Já...
Ano! To mám takovou radost!
To je prostě úžasné!
To budou ty nejlepší Vánoce za dlouhou dobu!
Na zdraví, všichni.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Na zdraví!
Lhala jsi, že máš přítele?
Jo.
A slíbila jsem, že ho přivedu na Vánoce.
- Proč? - Protože jsem pitomá.
Nechápu, proč by někdo lhal o tom, jestli s někým chodí.
Já nevím proč. Měla jsem těžký den.
A musela jsem sedět na konci stolu mezi dětmi.
- Máš jedinou možnost. - Jakou?
- Řekni jim pravdu. - Ne.
Ne? Tak to si musíš najít chlapa.
- Za 24 dní? - Za 24 dní. Pomůžu ti.
To je pohodička.
- Svařák? - Jasně.
- Je alkoholický? - Jo, ale nejen to.
Je v něm pomerančový džus,
sůl, hřebíček
a balsamikový ocet.
Já se v tomhle nepohybuju od roku 2000 už ani sakra nevím kolik.
- Jsem úplně mimo. - Potřebuješ se alespoň otevřít.
Otevřít srdce a přestat se hrabat v tom,
že tě někdo nechal před čtyřmi lety.
- Třemi. - No...
Otevři se.
Lovematch... Máš tam účet?
Ano... a ne.
- Co to má znamenat? - Účet mám, ale nepoužívám ho.
Jen pro případ, že se jednou stane zázrak.
Jo? No, ony se zázraky nedějí jen tak.
Musíme jednat, vytáhnout zbraně.
- Jak to myslíš? - Pokrýt všechny fronty, vytáhnout trumfy.
Thomas pořádá speed dating. Zítra.
- Ten barman? - Jo.
Speed dating? Nefrčelo to tak v roce 2001?
Je to jen na ten způsob. Proto je to tak super.
Je to na způsob střídání. Sedí přímo proti tobě.
Všechno vidíš, jako v reálném životě.
Je to skvělé.
Ani náhodou.
2. PROSINCE
- Ne, jdeme. - Ale ne, ne. Jen pojď.
- Ahoj! - Čau.
- Ahoj. - Čau, dlouho jsme se neviděli.
- Já moc nechodím nikam. - Já vím.
Jsi krab poustevník,
kterého okolí děsí.
Poustevníček. Tak se jmenují.
A mě okolí neděsí.
No jo, prosím tě.
- Jak to probíhá? - No, je to síla.
Budeš u stolu 10, přímo tamhle.
Jsem trochu nervózní. Je to moje první speed akce. Nikdy jsem nespeedovala.
- Tedy speed dating. - Budeš v pohodě.
- Vážně. - Neměj strach.
Budeš sedět u stolu a chlapi rotují. Každý na tři minuty. To zvládneš.
- Dobře. - Jo?
Tady je seznam jmen, výšek, věků...
To je jak menu v čínské restauraci. Stačí si vybrat!
To je úžasné.
Podívej: „Knut Hansen. Má rád kávu, cestování a pobyt venku.“
Půjde ti to, Johanno.
Hodně štěstí.
- Pa! - Ahoj.
Za pár minut začínáme. Hned jak se dámy usadí.
- Připravená? - Ano.
Propisku.
Tak jo.
Stůl 10.
Nikaragua.
Živím se dovozem kávy.
To je super.
Takže jsi něco jako barista?
Ne, vůbec ne. Barista kávu připravuje.
- Já ji importuju. - Jasně.
- Vzal sis nebe-peklo-ráj? - Jo, mám ho s sebou.
- Johanna? - Přesně tak.
Hned si tu zaškrtnu „ano“.
- Tak jo. - Protože mi připomínáš mamku.
To je ale náhodička. Johannes a Johanna.
Jsi pro lidi zajímavější, když s sebou nosíš...
Vyber si barvu.
- Červená. - Červená.
Č-e-r-v.
- Je tady „ano“. - Co ano?
Ano, jsem tak pro lidi zajímavější.
Tady se píše, že je vám 29.
To je fotka z loňska.
Řešil jsem loni několik krizí, které si vyžádaly daň na mém zevnějšku.
- Loni? - Loni.
Tak...
Čím se zabýváš?
Dělám představení.
Jak vypadá tvůj běžný den?
Dneska jsem nabral jednoho chlapa, dovezl ho do lesa a tam ho svázal.
Mám hrozně rád hřbitovy. Uklidňují mě.
Měli jsme mu vytrhnout zub, tak se tam večer vrátíme.
- To je nějaký vtip? - No, pro něj ani ne.
Není.
Chodím tam zapalovat svíčky na bratrův hrob.
Řídil nalitý.
Bum! Konec příběhu.
Společnosti se daří. Máme za sebou skvělý rok.
- To je fajn. - Fakt jsem si to dal.
Takže ty...
A koupil jsem si nový byt, tak se ten vyšší plat celkem hodí.
Ty se pořád směješ.
Ne, pořád ne.
Vidíš, teď se směješ.
No, to jo!
Teď jsem se smál. Dostala jsi mě.
Ano, to je...
Nechci znít nějak zaujatě, ale kolik vám je let?
Skutečným procesem stárnutí
je součet nadčasových momentů tvého života.
Viděla jsi Cats?
West Side Story? Miss Saigon? Fantoma opery? Lvího krále?
Měla jsi někdy sex OFF?
- Prosím? - OFF. Jako off-line.
Jestli jsem měla sex v realitě?
Záleží ti na velikosti?
Velikosti? Čeho?
No...
Takže...
penisu?
Ne že bych byl panic.
Zašukám si naopak často. Denně.
Upínat se k tomu nemá význam.
Je to mýtus, že chlap musí mít obří klobásu,
gigantickou baseballku,
mít mezi nohama kladivo.
To je nereálné.
Mám sex se spoustou různých lidí, co potkám, a...
máme sex.
Včera večer jsem spal s drakem, takže...
Páni, to není něco, co by člověk dělal denně.
Já ano. Každý den.
Jo.
I když má člověk náhodou mikropenis, může mít skvělý sexuální život. V klidu.
Když nad tím tak přemýšlím, mám hromadu zkušeností.
Opravdu ohromnou spoustu.
Jen jsem to ještě nedělal...
s...
- Se skutečnou ženou? - Jo, tak nějak.
To máš z práce?
Co myslíš?
Ten zvuk.
Z nosu.
Co mám s nosem?
Nástupní plat nebyl podle mých představ.
Bylo to o čtyři tisíce míň, než jsem si řekl.
A co ty? Co děláš ty?
Na to ses už ptal.
Jsem zdravotní sestra.
Takže hodně krve ti nevadí?
To se ke mně hodí.
Sestra.
Sladká, krásná, připomíná mi mámu. Perfektní.
Já muzikály moc nemusím.
Je to úžasný svět písní a radosti. Když si troufneš otevřít srdce.
Troufneš si?
Kdybys chtěla mít sex ve hře, můžu ti vytvořit profil.
Můžeme pak společně ošukat draka.
Tak co, dařilo se?
Ani ne.
Tak zatím.
Zatím.
Opatruj se.
Bože můj! Promiňte!
Promiňte, neviděla jsem vás.
- Promiňte, promiňte... - Měl jsem ty stránky očíslovat.
Nedělejte si s tím hlavu, není to žádný Shakespeare.
A co to je?
Moje diplomka.
Máte ale kopii, ne?
Ne?
Zajímavé.
Chtěl jsem použít kopírák, aby se to hned zkopírovalo, ale...
nějak nebyl k dostání.
A inkoustové pásky do mého stroje se dají koupit jedině on-line.
Inkoustové pásky?
- Vy používáte... - Stroj. Psací stroj, je to tak.
Je to Rover 1000.
Tak jo.
No...
Jsem trochu mimo, když přijde na technická... udělátka.
To chápu. Taky taková trochu jsem.
Je to, jako by...
Jako by to, co napíšu, mělo hlubší podstatu,
když to napíšu na psacím stroji.
Co?
Já jen...
Připomíná mi to jeden film.
- Který? - Hrají ho v kinech.
Nešel byste na něj se mnou někdy?
Moc rád.
Tak jo.
Zítra večer?
- Tak jo. - Tak jo.
Prima.